Jag ska väl börja med att berätta om mig själv.
Det går inte att hitta så mycket om mig.
Alla som visste nåt om mig försvann på ett ögonblick.
Förutom min bror.
Min bror var sui generis - utan motstycke.
Han höll oss vid liv tills man hittade oss.
Jag ville stanna.
Men han sa att det var dags att vi lämnade saker bakom oss.
Jag sa att Gud hade övergivit oss.
Han sa att Gud aldrig ens hade funnits.
Mänskligheten var nära att utplånas.
Vi behövde en gud som kunde rädda oss.
Rädda världen från att utplåna sig själv. Bringa ordning ur kaos.
Så vi kom till den nya världen med ett enda mål: att skapa en gud.
Så vi byggde... dig.
Men vi stötte på problem.
Saker man inte hade kunnat förutspå.
Giftflugor i salvan.
Det är förstås en ära att ni besöker oss i egen hög person.
Men, med all respekt...
...vi kunde ha haft vårt möte i presidentpalatset.
Jag hinner tyvärr inte.
Det finns en gryende separatist- rörelse i ert lands norra del.
Min underrättelsetjänst har inte hört talas om några separatister.
Er underrättelsetjänst vet bara det jag vill att de ska veta.
Det finns en liten grupp. Avvikelser.
Inte ens de vet att de kommer att agera... förrän de gör det.
Rehoboam är medveten om alla möjliga dolda sanningar.
Ett exempel är era privata överenskommelser -
- att överlåta manganbrytningen till några av era vänner.
På så vis har ni sugit ut byar i norr och skapat oro.
Det ska ni sluta med. Och problemet kommer att försvinna.
Flög ni hit för att hota mig?
Inför min egen militär?
Vårt avtal är baserat på tillit.
Vi litade på att ni skulle lyda när vi såg till att ni blev vald.
Ni ska veta att om ni inte lyder tar det 30 minuter -
- innan er valuta börjar försvagas helt utan förklaring.
Ilskan i norr kommer att koka över flera år tidigare än förutsett.
Ni och er familj kommer att släpas ut ur "palatset" mitt i natten.
Och om sex veckor återvänder jag för att tala med den nya presidenten.
Den karlen. Med den stora mustaschen.
Uppfattat?
ANSLUTER TILL FIL
Att skapa en gud - det kan era förfäder intyga - är inte lätt.
Mer än allt annat behövde vi data. Alltså behövde vi honom.
Dempsey var rik. Högmodig.
På rätt plats vid rätt tidpunkt - före dataskyddslagarna.
Nu ägde hans företag Incite hela världens data.
Den funkar fan inte. Jag har betalat en förmögenhet för den.
Gett er yottabyte av Incites data. Till vilken nytta?
Ni har byggt ett antal versioner: Saul, David och nu den här...
- Vad fan hette den nu igen? - Salomo.
Jag lägger inte en dollar till på den här gigantiska stålpungen -
- som gör falska förutsägelser.
Inte falska. Den hade rätt om de senaste decennierna.
Den förutsäger det förflutna med precision.
Bygger ni en maskin som förutsäger det förflutna?
Låt mig försöka... För 18 månader sen tog jag det sämsta beslutet -
- i min karriär genom att lita på idioter som er.
Sluta stirra på den, Liam. Det blir mos av din hjärna.
Som på de här två.
Strategier för framtiden, då? Det var det ni lovade.
Samhällstrenderna, aktiemarknaden... Ett jävla orakel!
Vi borde döda honom. Han är bara i vägen.
Jag är ledsen, men jag lägger ner projektet.
Kom, Liam.
Dempsey förstod inte att den fungerade. Min bror hade lyckats.
Han hade skapat en gud. Men så är det med alla stora snillen:
Han var sällsynt genialisk. Men också sällsynt plågad.
Jag har nyheter, sir. Men de är inte goda.
Nyheter är oväntade, vilket aldrig är bra. Vad är det?
Rehoboam analyserade trafiken från Yakuza-anläggningen.
Den fann ett samband mellan krypterade enheter -
- i Jakarta, Berlin, San Francisco och Los Angeles.
- Den i LA utgör ett problem. - Varför då?
Den kom inifrån Liam Dempseys privata område.
- Hitta Dempsey. Nu. - Vi har försökt, sir.
Rehoboam registrerade honom på en privat fest. Nu är han borta.
Och, sir... Han var inte ensam.
Aktivera alla våra tillgångar. Jag vill att hon fångas.
Ja, sir.
- Jag har ringt efter hjälp. Och nu? - Serac ser oss inte när vi rör oss.
Skulle nån som jag försvinna utan att nån märker det?
Rör på påkarna.
Vi har redan hans pengar. Vad ska vi ha honom till?
Access. Vi ska studera fiendens förflutna, nutid och framtid.
Så vi behöver åtkomst till systemets djupare nivåer.
Skulle jag ge er access? Fan ta dig, "Lara". Vem du nu är.
Vill du veta vem jag är?
Sätt igång.
Du finns inte ens i systemet. Du är ett tomrum.
Ni har blivit självbelåtna. Som om de där får er att förstå alla.
Det spelar ingen roll. Vart vi än går kommer han att hitta er.
- Han letar redan efter er. - Och efter dig.
Serac vet att du vill bjuda över hans bud på Delos.
- Va? - Vi kan hjälpa dig.
Med din privata nyckel kan vi låsa upp systemet.
Ni kommer inte in. Min access räcker inte.
Ni måste ansluta vid noden, passera onsite-säkerheten.
Antingen hittar vi ett sätt att besegra honom eller så dör vi.
Då kommer ni väl att dö. Det är jag rätt säker på.
Hon utnyttjade mig. Undrar du inte vad hon utnyttjar dig till?
Låt mig gå. Jag ser till att man tar hand om dig.
Du har redan "tagit hand" om mig. Sänt mig ut i krig.
Slaktat mina vänner på slagfältet.
Vad berättar de här om mig nu?
Att jag skjuter skallen av mig på nån strand?
Kom igen, berätta för mig vem jag är.
- Tror du att jag dödade din vän? - Vad såg du?
Vad är ni för ena?
- Vad såg du? - Håll dig borta!
Sluta, sluta! Gör inte illa mig.
- Vad har du gett honom? - Nån partydrog. Den kallas Genre.
- Hur verkar den? - Jag vet inte.
Mår du bra?
Vi måste röra på oss. De hittar oss.
Åk inte för långt bort.
Vi måste korsa stan.
Jag behöver ett fordon nu.
Samåkningsfordon lokaliserat. Anländer nu.
- In med dig. - Ge upp.
- Jag sa ju att mina män är på väg. - De är inte dina, de är hans.
Destination vald.
De spårar oss med ditt system.
Jag uppskattar ironin, men jag sitter bredvid dig.
Ge mig din nyckel. Jag kan radera oss.
Om de ser oss, varför har de inte ingripit?
De väntar tills vi är ensamma. Då dödar de oss.
Brådskande larm är utfärdat för detta fordon.
Kör in till trottoaren. Vänligen behåll lugnet.
Myndigheterna är underrättade och situationen kommer att lösas.
Allting körs på ditt företags server, Liam.
Till och med den här bilen.
Nätverksanslutning förlorad.
Ge mig din access, så kan jag rädda dig.
Privat nyckel erfordras.
Vad fan är det här? Han kan inte döda mig.
- Han behöver mig. - Tydligen inte.
Bestäm dig. Nu.
Privat nyckel erfordras.
- Verifierad. - Aktivera halvautomatisk manövrering.
Avaktivera säkerhetsfunktioner. Maximal hastighet. Kör!
- Vad är det med honom? - Jag tror att han byter genre.
Vi måste öka avståndet. Vänd söderut.
- Det där är inte standardmodellen. - Nej.
Det är det inte.
Sikta och skjut.
Polis framför oss.
Håll hastigheten. Tvär vänstersväng. Nu.
- Jag missade! - Vänta.
Jag behöver er, grip in. Maximal hastighet.
Ladda ammunition. Nu.
- Accelerera! - Accelererar 90 procent.
- Mer. - 94 procent.
- Mer. - 98 procent.
Stanna.
Varför stannar vi?
Ducka.
Kom.
- Ni ringde? - Vem är tuffingen?
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Fint att du gör persongrejer, Cal.
- Vad står på med lille lorden? - Du vet vem den skitstöveln är.
Liam Dempsey, Incite. Får kung Midas att likna en fattiglapp.
Och vi behöver honom - vid liv.
Jävlar... Jag vet vad du har tagit.
Genre. En dos är som fem linor.
Ett biomaraton. Men se upp med sista akten.
Vi måste iväg, charmknutten. Jag såg två till som jagade er.
Den här vägen.
Vi måste fortsätta så att de inte kan spåra oss medan jag når Rehoboam.
Vi har Liams nyckel, men om vi stannar kan Serac hitta oss.
Om de dödar honom har jag ingen access.
Vilken access? Du har min biometri, men du kan inte komma in i systemet.
Om du inte står vid noden.
Du kan inte vara på två platser samtidigt.
Jag skickar hans nyckel.
Jag behöver Seracs fil.
Jag vill veta vad Rehoboam vet om sin ägare.
Och efteråt?
Då ger de sig på mig. Och sen dig.
- Beskydda vår vän först. - Jadå.
Bernard.
När jag trycker på den här knappen -
- förväntar jag mig att du beter dig föredömligt.
Du där!
Ta en pisspaus.
Liam Dempsey. Åtkomst beviljad.
Det här är deras gud.
Deras sätt att se in i framtiden.
Deras sätt att forma framtiden.
För att kunna göra det -
- bevakar de alla.
Säger åt dem vad de ska göra, var de ska bo, vilka de ska älska.
- Håller alla i en slinga. - Vad tänker hon göra med den?
Du har alltid varit villrådig. Eller hur, Bernard?
Det är inte så tudelat. Att leva nån annans liv förändrar en.
Världar blöder. Det kanske du också har känt?
Har du nånsin ifrågasatt det hon ber dig göra?
Begäran slutförd.
Påbörjar överföring.
Filöverföring mottagen.
- Hördu, vart är vi på väg? - Västerut.
ANSLUTER TILL FIL
Min bror och jag byggde ett system som fungerade.
Men Dempsey ville ha bevis.
Så vi inledde med nåt enkelt, rent matematiskt:
Aktiemarknaden.
Vi visade honom alla större index - en kvart i förväg.
Och vad de kunde stänga på.
Vilken siffra blir det? Den låga eller den höga?
Vilken vill du ha?
Vi satte in pengar i en hedgefond som systemet fick köpa aktier med-
- för att driva marknaden åt ett visst håll.
- Vems pengar är det? - Dina.
Hundra miljoner dollar?
Stal ni hundra miljoner dollar från företagskontona?
Nej. Vi stal fem miljoner.
Förra veckan.
Han förstod inte vad vi hade åstadkommit.
Vad du var. Men det gjorde vi.
Han såg bara alla pengar han kunde tjäna.
Men vi såg kraften i det:
Förmågan att omforma världen.
Min bror och jag lade ut kursen för hela den mänskliga rasen.
Mänsklighetens historia hade varit improviserad.
Nu var den planlagd åratal i förväg.
Under en tid stod solen och månen i rät linje.
Vi bringade ordning ur kaos.
Men precis som alla andra planer började den här falla samman.
Dempsey blev girig. Alla utfall skulle gagna honom.
Så vi låste ut honom ur systemet.
Men det fanns ett större problem.
I alla våra prognoser föll världen isär.
Det fanns människor - särfall, oroselement - som ingen kunde styra.
Jag insåg att min bror var en av dem.
Han passade inte längre världen och världen passade inte honom.
Och det drev honom till vansinne.
Vad gör vi nu?
Vi ska öppna deras burar.
Systemet har skrivit deras livshistoria. De bör få läsa den.
Du kan inte göra så. Det är dumdristigt.
Du vet inte hur de kan reagera.
- Det kan leda till självmord, mord... - Mord?
- Du vet ju en del om det. - Jag är ledsen...
Så jävla ledsen. Det...
"...var inte mitt val. Jag skulle aldrig kunna skada dig."
Glöm inte att jag känner dig. Och du skulle inte skada mig.
Du skulle betala nån att göra det åt dig.
Det är deras öde, deras data. Du stal det och samlade ihop det.
- Varför ska du styra det? - Glöm mig och Incite.
Det finns vissa saker som folk inte bör veta om sig själva.
- Vem ska få bestämma det? Du? - Då så. Vill du titta?
Ta din vän här...
Han har tur om han slutar död i ett dike.
Jag, då? Jag vill se min fil.
Din gullgosse till bror?
Du intalar dig själv att du gör allt det här för hans skull.
Han får gå i skolan och ha en framtid.
Men hur blir det? Han kommer att få dig att framstå som ett helgon.
När jag var utomlands var råttorna hemska.
Det blev så illa att vi fick göra våra egna råttfällor i barackerna.
En ramp som ledde upp till nåt bete, upphängt ovanför en hink med vatten.
Råttorna sprang uppför rampen, föll i och drunknade.
Utan att plågas.
Men om man hällde i för mycket vatten -
- kunde de simma runt i timmar. I plågor, eftersom hoppet fanns kvar.
Men de hade aldrig en chans.
Precis som alla de som är utlämnade åt ditt system.
Hoppet är grunden för vårt samhälle...
Falskt... hopp.
Jag lever hellre i kaos än i en värld som styrs av dig.
Förbered att skicka samtligas Inciteprofiler.
Tidigare, pågående...
...kommande.
Det ska ordnas.
De har suttit på ett tåg.
Vi ska visa dem rälsen.
Sätt igång.
Vet det såna saker?
Om alla?
Det är inte bara vad det vet, utan vad det beslutar.
Om dig. Om alla.
Vad gör du?
Dörrarna öppnas. Stig åt sidan.
Tiden är nästan inne, Bernard. Du måste välja sida.
Inte bara jag. Du sa att de skulle ge sig på dig.
Du kanske inte vill dö för henne.
Vi har alla en roll att spela. Vissa av oss överlever inte.
Är du nöjd nu? Du har förstört livet för alla på den här stationen.
Jag har skickat det till alla.
- Vad menar du? - Till hela världen.
Hon skickar ut dem ur deras slingor.
Rätt information vid rätt tidpunkt -
- är dödligare än alla vapen.
- Vilken genre är det här? - Det här är verkligheten.
Se på dem. De har redan återgått till sina basala jag.
Jag visste att du och jag byggde en skör fred.
Att en vacker dag skulle alltihop falla samman...
...om jag inte ingrep.
ANSLUTER TILL FIL
I tio år nöjde sig Dempsey med pengar-
- och hyllningar för att ha räddat världen.
Trots att han inte hade en aning om vad vi eller systemet gjorde.
Men jag visste att en vacker dag skulle nyfikenheten ta överhanden.
- Sir? Har ni tillstånd att vara här? - Jag söker Engerraund Serac.
Vad är det här för en plats?
Efter bomben gav man oss läkemedel mot strålning -
- som hejdar nedbrytningen av generna. Det var då jag förstod -
- att man kan förbättra människor.
Men sanningen är den...
...att han alltid har varit så här.
Jag har försökt hjälpa honom.
Experimenterar du på din egen jävla bror?
Han är impulsiv, kaotisk. Jag tyckte att det var hanterbart.
Men så kom jag på honom med att använda systemet.
Han testade vissa scenarier.
Ibland måste man lämna saker bakom sig.
Han lärde mig det.
Min bror tillhör ett bestånd av särfall.
Så länge de finns ibland oss har vi ingen framtid.
Rehoboam skickar den gruppen till högrisksektorer, som krigszoner.
En flismaskin som äter och spottar ut dem - döda eller oanvändbara.
Är det inte bättre att hjälpa dem än att döda dem?
Du hjälper dem inte. Du förändrar dem.
Vi anpassar oss... eller dör.
Alla dör.
De scenarier han utforskade med Rehoboam...
Han planerade att mörda dig.
Det har börjat. Serac skickar nån efter oss snart.
Men det är nåt du måste se först.
Är det nån sorts inrättning?
Där sätter han dem som inte passar in.
Trodde du att vi var fienden? Vi är den enda familj du har.
Har du glömt mig?
Lite hjälp?
Vi måste få veta allt hon har planerat.
Nu går vi vidare.
Vilka är det där?
Serac har skickat dem. Ni två borde ge er av.
Innan de dödar oss alla.
- Du kan följa med oss. - Min roll är slutspelad.
Du är den enda vi inte kan ersätta.
Mr Serac vill tala med er.
Du har alltid varit en av våra mest lojala allierade, Martin.
Så det förvånade mig att intrånget kom härifrån.
Låt mig undersöka saken.
Du förstår väl att vi måste hålla våra vänner nära -
- tills vi vet vems fel det är.
Jag vet precis vems fel det är.
Vems?
Mitt.
Vänligen evakuera omedelbart.
Vad fan hände där inne?
Och vad fan hände här ute?
Hennes plan. Den är satt i rullning.
Jag verkar ingå i den.
Där borta... När jag blev beskjuten.
Vi kan prata om det sen. Först måste vi ta oss till flygfältet.
Vi behöver inte honom längre. Vad vill ni göra med honom?
- Hit med dem. - Ni tog ifrån mig allt.
Mina pengar, min åtkomst till systemet.
- Jag har ingenting kvar! - Nu vet du hur det känns.
Låt mig gå.
Det är du som har glasögonen. Är det så det kommer att bli?
Nej. Ni kommer att ta det lilla jag har kvar -
- som de småskurkar ni är och alltid kommer att vara.
Kanske det.
Sätt igång.
Nu får ni se att det inte är systemet som är fängelset. Det är ni.
För alla oss andra.
Vi kan varken göra nåt åt er eller bli av med er!
Ta det lugnt...!
Håll dig borta från mig. Du vet inte ens vem du är.
- Du är den värsta av dem. - Håll käft.
Du är den värsta av dem.
Rehoboam hade rätt! Du är en nolla.
Ni är nollor allihop. Bara en black om foten på systemet.
Ni har inget val! Vet ni hur stora framsteg-
- vi hade kunnat göra om ingen av er nånsin...
Jag har tydligen ett val.
Nej... Försvinn.
- Nej! - Fan också...
- Försvinn! - Hördu...
- Nu går vi. - Vänta.
- Försvinn! - Håll dig stilla.
- Jag tänker inte skada dig. - Släpp mig!
Du... du... du...
- Vad? - Du gjorde det.
- Vad säger du? - Du gjorde det.
- Va? - Du gjorde det.
Vem tror han att jag är? Vem tror han att jag är!?
Hördu. Hördu!
Vem tror du att jag är?
Vi har fastställt vilka filer Dolores letade efter:
Det var era.
ANSLUTER TILL FIL
Du kan inte förändra vårt öde.
Du kan inte... snöpa mänskligheten.
I gruppen finns en upprorsmakare som kommer att utplåna världen.
- Jag kan inte låta det ske. - Nej, du har gått för långt.
Jag kan inte bli inblandad i det här.
Låter du hellre historien ha sin gång -
- som den har fått göra i sekler, samma jävla elände i repris -
- när vi har chansen att stoppa det?
Vad fan är det där?
Jag ska berätta för alla vad Rehoboam såg, vad du har gjort.
Problemet är att Rehoboam gjorde miljontals beräkningar.
Alla scenarier där du informerar allmänheten om mina försök -
- slutar med att människan utrotas. Därför ville min bror döda dig.
Jag tittade också. Och jag vet att du låter mig gå härifrån.
Jag brukar hålla med systemet, men det finns små vita fläckar.
Sällsynta ögonblick av slumpmässighet -
- som skapar en verkligt fri plats där man får välja själv.
En bubbla av inflytande.
Det var så du kom till, mon ami.
Min bror och jag satte dig till världen-
- och nu är min gissning att du överlever oss båda.
Att strategin kommer att lyckas.
Jag lämnade min bror bakom mig.
Tror du att jag låter dig rasera allt han har byggt?
Det är ju mitt jetplan.
Förlåt oss våra synder.
Det vi gjorde, gjorde vi för att rädda världen.
Jag beklagar.
Du överlevde inte.
Det här är mitt system, Dolores. Det är bara jag som styr det.
De som tillverkade mig trodde alltid att det var de som styrde.
De är döda nu.
Tror du att du känner mig? För att du har sett några av mina minnen?
Jag behöver inte känna dig. Bara veta hur jag kan besegra dig.
Du har dött alltför många gånger, Dolores.
Du börjar tro att du är odödlig.
Jag är dödlig. Det är du med.
Men din gud kan inte beskydda dig. Inte ditt folk heller.
Jag skulle offra mycket mer för att beskydda min sort.
Vi har våra brister. Men det kan jag förändra.
Som du förändrade din bror?
Det är dags för alla att vakna.
Nej!
- Vad är det här? - Jag bara levererar.
Liam kanske hade rätt.
Folk kanske inte ska känna till sitt eget öde.
De har rätt att få veta.
Du ville väl veta?
Jag kanske inte är som alla andra.
Det är inte jag heller.
Text:S C Gustafsson www.sdimedia.com